Hör upp!
Härmed förklarar jag familjen Bundys veckovisa bebismöte öppnat.
Det som vi alla ser så mycket fram emot.
Middagsdags!
Skojar bara.
Jag älskar dig, Peg.
Skojar bara.
Det var din pappa.
Jag vet att han inte låter nåt vidare, men han drar hem storkovan.
Vi inleder med den traditionella hyllningen.
-Hell bebis. -Hell bebis.
Bebisen låter sig inte luras.
-Hell bebis! -Hell bebis!
Utmärkt. Mycket bra.
Sekreteraren läser upp protokollet från vårt förra bebismöte.
Du måste ursäkta Kel, mamma.
Men hon vaknar kanske till om du säger:
-"Har precis fått lön och vill..." -Nu räcker det.
Jag befordrar dig, Bud, till tillförordnad sekreterare.
Du kan nu läsa upp din systers protokoll.
Vilken ära.
Hell, bebis.
"Jag orkar inte längre anteckna-
-min numera galna mors svammel.
Den här bebisen är rena förbannelsen.
Nu är det meningen att jag ska resa mig upp och hylla bebisen.
Sådär, nu har jag gjort det.
"Jag känner mig billigare än nånsin, och det säger en hel del."
Hell, bebis! Jag ska nu läsa upp protokollet.
Hell bebis?
Du får hylla bebisen tio gånger på ditt rum.
Och nu ger vi kassören ordet.
Enligt mina efterforskningar kostar det 780 000 dollar-
-att fostra ett barn från födsel till college.
Eftersom jag turligt nog sålde ett par skor förra veckan-
-är det med stolthet jag förkunnar-
-att det nu bara fattas 780 000 dollar.
Tack så mycket.
Hell bebis.
Ni kan aldrig gissa var vi har varit.
I en affär som heter Sharper Infant.
Allt för bebisar på väg uppåt i livet.
Deras motto är: "Tro inte på pappan...
...du har visst råd."
Exakt. Inget är gott nog för ens barn.
Jag syftade inte på er två.
Ser så fram emot den dagen den här ungen är äldre än vi.
Då är det kanske vi som får lite uppmärksamhet.
Vi ska prata, Al.
Kan du gå och sätta dig bredvid Jefferson eller hunden eller nåt?
Det här är mitt hus. Jag sitter var jag vill.
Titta här i katalogen.
Amnings-bh:ar. Och de är sexiga!
Jag går och sätter mig där.
Har du plats där bredvid dig, Buck?
Snälla, låt bli. Jag har precis ätit.
Du skulle ha sett vilket ställe. Bara "gravidoider".
Jag har inte sett en kvinna med midja på sex månader.
Ja. Kvinnor är så sexiga när de är gravida.
Vett du vad jag skulle göra om jag blev president?
Skulle ta en stor, tom delstat som ingen använder-
-som till exempel Idaho.
Sen skulle jag samla ihop landets alla gravida kvinnor-
-fösa in dem i en stor lastbil för transport av munkar-
-och skeppa iväg dem till Boise.
Eftersom ingen bryr sig om Idaho-
-skulle jag döpa om stället till "Gravidaho".
Han pratar säkert om sina planer för Idaho nu igen.
Åh, Marcy. Det är så mycket jag skulle vilja skaffa.
Titta bara på det här setet med barnrumsmöbler. Jag måste få ett sånt.
Det kostar 10 000 dollar, Peggy.
Tror du att Al har råd med nåt sånt?
Det struntar väl jag i.
-Vi åker och köper ett. -Faktiskt så...
Jag ska inte köpa nya möbler till barnet.
Min dotter ska få ärva alla dyrbara släktklenoder-
-som jag själv fått i arv.
Inklusive ett vackert chockrosa skrivbord med volang.
Om det blir en pojke, då?
Då får hans far köpa nåt åt honom.
Åh, mitt skrivbord...
Jag brukade leka tebjudning.
Och jag bjöd in alla mina låtsaskompisar.
Det var Jennifer - skolans populäraste tjej.
Hon ville inte bli min vän, men vid mitt skrivbord-
-drack hon alltid fyra-fem koppar te. Hon var så illa tvungen.
Jag tvingade henne.
Sen var det Robert - skolans snyggaste kille.
Vanligen slängde han mjölk i ansiktet på mig, men inte där.
Jag ser det framför mig. Hur han kysser mina fyraåriga små fötter.
Slicka dem, bebis. Slicka dem som en hund.
Vilka härliga stunder vi hade där runt mitt lilla skrivbord-
-med min lilla stol och min lilla potta-
-som jag tvingade ner låtsas-Jennifers ansikte i varje dag.
Ja, nya prylar är okej-
-men hur kan man sätta en prislapp på såna minnen?
Nu när du är gravid-
-har du visst slutat ta dina små piller?
-Nu har vi alltså "Gravidaho". -Ja.
Och "PMSachusetts".
Men delstaten vi bor i heter "Bröst Virginia".
Det var fräckt, Al.
Du darrar som ett asplöv när du hör hennes röst.
Jaså? Förra månaden slutade jag betala för hennes hyrlager-
-tog pengarna och spelade på hästar.
Låter det som en man som är rädd för sin fru?
Jefferson. Får jag nycklarna till hyrlagret?
Se bara hur jag slingrar mig ur det här.
Vilket hyrlager?
Hyrlagret där jag förvarar mina dyrbara, oersättliga barnmöbler.
Godnatt, dyre prins.
Får jag nycklarna? Jag vill visa dem för Peggy.
Jag älskar dig så mycket.
Vad har du gjort med mina barndomsmöbler-
-som betyder mer för mig än fem stycken av dig?
Och du som inte ville att de skulle hälsa på.
Jag hade fel.
Lät du dem auktionera ut mina barnmöbler? Mina minnen? Mitt liv?
Här kommer snart kastet.
Det når långt.
Nu, så...
Jag tänker gå och skaffa tillbaka mina möbler.
Och du ska ligga kvar där och tänka på vad du har gjort.
Peggy och jag ska gå till hyrlagret-
-och skaffa fram en lista över de som köpte mina klenoder.
-Varför jag? -För när jag kommer tillbaka...
...vill jag ta ifrån honom varje uns av mänsklig värdighet.
Och bara du kan lära mig hur man gör.
Ja, hon är jätteduktig på sånt. Hon förnedrar mig.
Ni gör mig generad.
När vi gifte oss var han så rar.
Han krävde tre mål mat om dagen, rena kläder och kuddar.
Det tog mig tre långa dar.
Men se på honom nu.
Du kan kliva upp nu, Jefferson.
Hon förbjöd mig.
Hör upp!
Härmed förklarar jag Bundys tredje veckovisa anti-bebis-möte öppnat.
Innan vi börjar tar vi på oss våra ceremoniella kepsar.
Segla iväg, bebis!
Nu kan vi börja.
Sekreteraren kan läsa protokollet från vårt förra möte.
"Efter att ha tryckt i mamma en massa munkar tills hon slocknade-
-och gillrat puddingfällor ifall hon skulle vakna-
-buade vi åt bebisen och inledde mötet."
Far, min pappa-
-fällde återigen några tårar av skam över sin inblandning i det hela.
Jag fattar inte vad som hände!
"Och sen sa pappa: 'Jag fattar inte vad som hände.'
Bud, min bror, läste ur Bibeln om Moses.
Han tyckte att vi kunde lägga bebisen i en korg-
-med några mynt och en filt-
-och låta den flyta iväg längs Ohiofloden till Cleveland."
Segla iväg, bebis.
"Sen röstade vi två mot en för att ersätta mamma-
-med en storbystad orientalisk kvinna-
-utan stämband och livmoder-
-men som är duktig på matlagning.
Sen vaknade mamma och krävde att få veta vad vi skrattade åt.
Vi sa att vi skrattade åt Bud.
Han stånkade upp för trappan-
-och vi tre skrattade åt honom hela natten.
Det var så vårt anti-Bud-möte började."
-Hallå där! -Ta det lugnt nu, Bud.
Hon skojar bara.
Sätt dig ner. Vad är det med dig? Inte så att han hör...
Okej, nu tar vi itu med dagordningen.
Har nån kommit på ett nytt namn åt bebisen?
Hajmat.
Odört.
Piscopo.
-Det var lågt. -Det var riktigt elakt, pappa.
Jag skulle gärna ta lite vatten.
Varför inte hämta det själv?
Marcy sa att jag skulle ligga kvar.
Titta nu noga på det där, ungar-
-och säg mig vad ni drar för lärdom.
-Ingen. -Nej.
Det är såhär det kan gå om man låter gravidosaurier styra och ställa.
Vi har en i vårt eget hem.
Tänker vi låta vår egen stora, röda gravidzilla göra så mot oss?
Nej.
Kommer de att hitta oss med benen i luften?
Jag kan inte föra Kellys talan, men inte mig i alla fall.
Visst, du.
Som om jag aldrig sett dig på det där sättet-
-närhelst Pebbles Flinta visar sig i leopardmönstrad miniklänning.
Stopp och belägg!
Vi ska inte ge oss på varann.
Vi är här för att ge oss på bebisen.
-Okej. Förlåt. -Förlåt mig.
Titta, det är min filt.
Mr Edwin Johansson?
Det stämmer.
Du var visst nyligen på en auktion-
-där du köpte min gamla bebisfilt-
-som min mormor Judy stickade åt mig.
Med den tröstade jag mig själv-
-och kvävde min låtsaskompis Jennifer till döds.
Jag ser att den betyder väldigt mycket för dig-
-med tanke på att du förvarar krossat glas och slem i den.
Men jag måste få tillbaka den, kosta vad det kosta vill.
Hundratusen.
Vad sägs om ett slag över adamsäpplet?
Ta det lugnt, Marcy.
Låt mig sköta det här.
Hördu, Al...
Jag menar Edwin.
Hur kunde jag göra det misstaget?
Här har jag ett presentkort på ett par damskor.
Äntligen går mina drömmar i uppfyllelse.
Jag känner mig skyldig, Peggy. Du kan inte slösa dina kuponger på mig.
Åh, Marcy. Tänk inte på det. Jag har tusentals såna här.
Jag stjäl dem ur kassan när Al inte ser.
Vad säger du, Edwin?
Säg skor för 500 dollar så blir det affär.
Femhundra dollar?
Jag ger bort mer än så när det är Halloween.
Ungarna älskar dem.
Ge mig filten.
Säg mig, sir-
-hur kommer det sig att samhället har vänt dig ryggen?
Lades fabriken ner? Gick gården i konkurs? Vad?
Kan jag hjälpa dig skaffa ett jobb?
Jag har redan ett jobb. Som lärare.
Krav 340.
-Vad mer vill vi ha? -Kärlek och ömhet.
Nej. Det måste vara saker som vi alla vill ha.
Vad sägs om rena kläder?
-Ja. -Ja.
Var står det att hon, bara för att hon är med barn-
-inte kan ta strumpor som samlats i 18 år-
-dumpa dem i en maskin och trycka på en knapp?
Hon blåser oss.
Och varför kan inte hon fixa bort getingboet på taket?
Om det var pajer där uppe skulle man få skjuta ner henne.
Jag vill ha rena, torra lakan.
Det blir ju så fuktigt i mitt rum, ni vet.
Dans med en gummikvinna förvandlar vilket rum som helst till en djungel.
Se på honom. Försöker säkert komma på hur han ska gottgöra Marcy.
Det är rätt så rart om man tänker efter.
Spela den igen, du magiske balladsångare.
-Jag heter Topsy. -Och jag heter Mopsy.
-Vi är tvillingar. Dina största fans. -Vi är tvillingar. Dina största fans.
Vilken tam fantasi.
Jag vet, men min fru är arg på mig. Då är det svårt att koncentrera sig.
Den här frågan har ni tjejer nog velat ställa...
Vill du dansa
I månskenet?
Jag vet, jag vet.
Han måste ha mycket ont.
Okej, då är vi överens.
Vi visar listan på krav för er mor och vi viker inte en tum.
De föddas rätt. Får jag höra ett "Var hyllade, födda"?
Var hyllade, födda!
Jag tror att ni vet vad ni måste göra för att få backstage-pass.
Jag står inte ut med att se honom lida såhär.
Vi slänger ut honom.
-Mrs Garcia? -Ja.
Det gläder dig nog att höra att det här är sista stoppet-
-på en mödosam resa för att få tillbaka mina barndomsmöbler.
Va?
Mitt skrivbord. Mitt lilla skrivbord.
Ursäkta mig!
Medan min vän vältrar sig i galna minnen-
-kan vi kanske prata lite.
Kyckling. Får jag?
Varsågod bara. Den är till för inkräktare.
Det gäller alltså det här skrivbordet.
Min vän vill verkligen köpa det. Det betyder mycket för henne.
Och här brukade min låtsaskompis Jennifer sitta.
Det skulle nog sitta fint med lite skållande hett te i fejset.
-Vad tror du, Jorge? -Mamma!
Vi har inga pengar-
-men vi har kuponger som berättigar till skor för tusen dollar.
I mitt land är min make en mycket mäktig man.
Han säljer skor.
Jaså?
I mitt land skrattar tiggare och de svagsinta åt skoförsäljare.
Våra länder är väldigt lika. Är vi överens?
Ert erbjudande och din väns sinnessjukdom är väldigt rörande-
-men det här skrivbordet är för vår familj en symbol för USA.
Det var det första vi köpte i det här landet.
Och vi vill att det ska gå i arv från generation till generation-
-som en symbol för hopp och frihet.
För även om vi inte är amerikaner kan våra barn bli det.
Allt det där högtflygande snacket om hopp och frihet-
-bleknade när jag hotade med att ringa invandrarmyndigheten.
Du är en mycket sjuk kvinna, Marcy.
Må så vara, men jag är en sjuk kvinna med ett skrivbord.
Var är Jefferson?
Han ligger ute på bakgården och sjunger-
-men det är ovidkommande.
Jag och barnen har nåt att säga till dig-
-och alla gravidoider som du.
Säg det, ungar.
Låt höra.
-Vi älskar dig, mamma. -Vi älskar dig, mamma.
Du skulle ha hört vad pappa sa om bebisen.
Ja. Han tänkte tvinga dig att tvätta kläder.
Ja. Han tvingade på oss de här kepsarna.
Det är inte sant.
Jag tog itu med min man. Vad tänker du göra?
Vad gör du i min fantasi, Al?
Jag vet inte. Det sista jag minns är att jag fick en stekpanna i huvudet.
Men bry er inte om mig.
Jag är på väg till min egen fantasi.
Tjejer...
Det finns en Porsche i min fantasi.
Hallå där!
Undertextning: Isa Leppikorpi